הובא וסונכרן ע"י יוני
.אפריל 1928
.אלוהים
.אלוהים שלי, תעזור לאבא
,אלוהים היקר, אתה הכול יכול .אז בבקשה, תעשה שאבא יבריא
.תרגיע אותי
אלוהים, אני מתחננת, תעזור לי .ותעשה שאבא יחלים
,אל תנטוש אותנו .אלוהים שבשמים
.אמן
- יומן -
בעוד עשר דקות .השנה תהיה 23:30
.כל הנרות דולקים
.הכול כל כך יפה
.אני מרגישה עצובה
אני רוצה לכתוב את .כל מה שקרה לי ב-1929
.לא הצלחתי בלימודים
.נכשלתי בשלושה מקצועות
.אבא חלה
נסעתי לבד לדודתי בגרמניה
.ואבא מת
.חבר שלי מוד מת
.סבא מת
הדוד אמנדוס, הדודה יני .ואחד מבני הדודים של ינדרסו
.זה כל מה שאני זוכרת
אז אני רוצה .רק שתהיה שנה טובה
?מה תביא השנה החדשה
,אנחנו בניו יורק ...שם אינגריד ברגמן
...השחקנית שנולדה בשוודיה
- סרטו של סטיג ביורקמן -
.אני אינגריד
.זה הסיפור שלי
את מי אראה ?אם אתבונן בתולדות חיי
?מה יישאר
.תמיד שמרתי הכול
מילאתי כל מיני ארגזים ומזוודות
כדי שהזיכרונות שלי .תמיד יהיו איתי
- אינגריד -
- אינגריד ברגמן -
,התחלתי בשוודיה ,אחר כך באתי לאמריקה
התקופה האמריקאית שלי ,הייתה עשר שנים בהוליווד
,אחר כך נסעתי לאיטליה ,שמונה שנים באיטליה
אחר כך נסעתי לפריז וגרתי שם 20 שנה
.ועכשיו אני גרה בלונדון .זה מעניין כי יש אנשים חדשים
?והאם את מרגישה חסרת שורשים ?כן. -באמת-
.כן, אני לא רוצה שורשים ?למה-
.אני רוצה להיות חופשייה
?את לא חושבת שהם הכרחיים .לא-
סרט המבוסס על הסרטים הביתיים" ,של אינגריד ברגמן
על יומניה ועל מכתביה לחבריה" מולי, רות ואיירין
,ומסופר בעזרת ארבעת ילדיה"
,פיא לינדסטרום"
,רוברטו רוסליני"
אינגריד רוסליני"
"ואיזבלה רוסליני"
"אינגריד ברגמן: במילותיה שלה"
מתוך היומן, 1939 רק קומץ מבני משפחתי .ידעו שאני נוסעת
חברתי מולי ופטר היקר שלי .נופפו לי לשלום מברומה
טסתי ללונדון ולאחר מכן הפלגתי .למפעל החלומות של הוליווד
חתמתי על חוזה של חמש שנים ,בסלזניק אינטרנשיונל פיקצ'רס
.יונייטד ארטיסטס, הוליווד
,מולי היקרה
הייתם כל כך מתוקים כשנופפתם .כמו שני עכברים בברומה
.תודה שבאת, מולי
.עזרת לנו להקל את כאב הפרידה
הנסיעה הזאת היא חוויה מדהימה
.מברומה להוליווד
.תשמרי על פיא ועל פטר
אתמול בערב אמר לי :מישהו שישב לידי בשולחן
,את לא יכולה להיות שחקנית" ."את גבוהה מדי
:אמרתי לעצמי
."הוא לא יודע עליי דבר"
,הייתי היצור הכי ביישן בעולם"
אבל היה בתוכי אריה" ."שלא הסכים להיות בשקט
האביב הגיע לרוסונדה ...באולפני הקולנוע השוודיים
.היום הייתי ניצבת
מתוך היומן, 1931 הרגשתי נפלא .כשעברתי בשערים ההם
הרגשתי כאילו אני הולכת .על אדמה קדושה
כולם דיברו על תיאטרון .ועל סרטים
,זו הייתה הפעם הראשונה שלי
אבל אני מקווה שיהיו לי .עוד המון פעמים
-‏- "בינלאומי", 1932
?התמונה אצלכם
היא בולטת מהתור
איזבלה רוסליני ,וזה תמיד ריגש אותי .כבר רואים
זו ילדה שאיבדה ,את כל משפחתה
,אבל כבר רואים שהחיים נהדרים .הם מלאים הרפתקאות
,תיאטרון הדרמה המלכותי - 1933 -
.למדת בבית הספר לתיאטרון ?איך הגעת לקולנוע
בסוף השנה הראשונה שלי ,בבית הספר לתיאטרון
,במהלך חופשת הקיץ
דקלמתי שירים לקרין סוונסטרום
והיא קיבלה אותי לעבודה ."בסרט "מונקברוגרוון
‏"רוזן גשר הנזירים הישן", 1935
?תחזור מאוחר
לא, אני רק יוצא לנשום ?אוויר צח. למה
קח את המפתח של הדלת הראשית .כדי שלא תעיר את בעל הבית
.אם תחזור מאוחר
.תודה
.ערב טוב .לילה טוב-
מתוך היומן, 1935 עזבתי את בית הספר הנפלא לתיאטרון
.כדי להיכנס לעולם הקולנוע
אני צריכה להרגיש אסירת תודה ,על שעליתי לבמה בגיל צעיר כל כך
אבל אני אוהבת את החופש .שאני מרגישה מול המצלמה
אני מקווה שלא טעיתי
.ושיום אחד אהיה שחקנית גדולה
‏"מההיבט החיובי", 1936
יש שמועה שלפיא אני השחקנית .הכי מוכשרת בעולם
בני כיתתי לא עובדים .והאולפנים נלחמים עליי
.מפחיד אותי לחשוב על זה
.אני מקווה שלא אאכזב אותם
שיחקתי בעשרה סרטים .בחמש שנים
,"תפקידים גדולים ב"אינטרמצו ."משפחת סוודנהיילם" ו"דולר"
.אני מקווה שלא נמאס ממני
.יש לי מזל שפטר איתי
?מה הייתי בלעדיו
,יקירי המתוק
,האדם החשוב לי ביותר בעולם .אהובי האחד והיחיד
רק חמש שעות עד שאראה אותך .ו-11 ימים עד החתונה שלנו
?איך אעמוד בזה
לו רק יכולתי לנשק אותך .ולנשק אותך שוב ושוב
.תגיד שאף פעם לא תעזוב אותי
.אני אף פעם לא אעזוב אותך
אף פעם לא התכוונתי ,להישאר בשוודיה
.את זה ידעתי כבר מההתחלה
היא הייתה מדינה רחוקה .וקטנה מדי
רציתי להגיע למקומות גדולים .וידעתי שאצא
.רציתי נואשות לצאת לעולם
-‏- "ארבע החברות", 1938
בשבילי השאלה הייתה רק לנסוע למדינה חדשה
ולעבוד בארץ זרה .שבה מדברים בשפה זרה לי
זה היה הגשר הקטן .שבעזרתו יכולתי לעבור
,מתוך היומן
העמיתים הגרמנים שלי .חששו ממה שקורה במדינה
פטר נפגש איתי בברלין מיד אחרי הצילומים
.ויצאנו לטיול באירופה
.ארזתי את המצלמה שלי .אני אוהבת לצלם
.קיבלתי את זה מאבא
קאן .הוא צילם אותי .עכשיו אני מצלמת את העולם
,לפעמים פטר מצלם .אבל בעיקר אני
- כריסטיאנסטאד -
.‏22 בספטמבר 1938
.נולדה לפטר ולי בת
.אנחנו רוצים לקרוא לה פיא
.פטר, אינגריד, ארון
הלב של עולם הקולנוע ,יצר איתי קשר כמה פעמים
.אבל הפעם הסכמתי
,דיוויד או סלזניק ,"המפיק של "חלף עם הרוח
רצה שאשתתף בגרסה חדשה ."של הצלחתי הגדולה "אינטרמצו
,הסוכנת של סלזניק כאן ,קיי בראון
.נתקלה בדיווה שזה עתה ילדה
,היא אמרה שהם יחכו .לא משנה כמה זמן יידרש
כל עוד עדיין ארצה .לנסוע לאמריקה
.בטח שאני רוצה
,אני לא דורשת הרבה" "אני רק רוצה הכול
- הוליוודלנד -
,מתוך היומן
,הסיעו אותי לבית של סלזניק .שם אשהה
.אשתו איירין קיבלה את פניי
.אחר כך בא דיוויד סלזניק
,הוא התיישב, הסתכל עליי .שיבח את האנגלית שלי והלך
בני הזוג סלזניק ערכו מסיבה .ואני הייתי אורחת הכבוד
ישבתי שם לבד בשמלה הוורודה .והישנה שלי עם השרוולים התפוחים
.היא אלגנטית מאוד
.התבוננתי באנשים שמגיעים
,קלארק גייבל, ג'ואן בנט .קרי גרנט, גרי קופר
הייתי כל כך מאושרת .שלא יכולתי לדבר
,ולחשוב שאני ,בחורה מסטוקהולם, הייתה כאן
.מוקפת בכוכבי קולנוע
,סלזניק, מבחן - - גב' ברגמן
- ללא איפור, ללא שפתון -
,"אינטרמצו" - - אינגריד ברגמן בתפקיד אניטה
.סלזניק 13, אחת, שתיים
.אני מקווה לזכות במלגה .אני מבין-
.יש מבחנים קשים
.עשיתי את שלי
.רק היום .היום? -כן-
.זה אירוע מיוחד ?למה אנחנו שותים את זה
בריטה, תביאי שמפניה
מהשנה הכי טובה .ומהמותג הכי טוב במרתף שלך
,שמפניה? -כמובן .כדי לשתות לחייך כאמנית
את צודקת, את לא רוצה .להיות הצל של אף אחד
.אבל לא אמרתי את זה
,לא, אני יודע שלא .אני אומר את זה במקומך
.את תכבשי את העולם
.אתה צוחק עליי
אסור לצחוק למראה .ביטחון צעיר ומבריק
.השמפניה מגיעה
.ואני לא רגילה לזה
.קאט
,מולי היקרה
פגשתי שתי נשים נפלאות ,שיעזרו לי פה בהוליווד
רות רוברטס, מאמנת קול ,שתלמד אותי אנגלית מושלמת
,ואיירין סלזניק
שתעזור לי להבין .את העולם המוזר והמרתק הזה
.תני לפיא נשיקה בשמי
.אני מתגעגעת אליה כל כך
.אבוא הביתה אחרי הצילומים
התמזל מזלי והכרתי את רות ,ביום הראשון על הסט
והיא הייתה פשוט מורה מצוינת לאנגלית
,ולאחר מכן ,מכיוון שהייתה ממוצא שוודי
היא אולי הבינה את הדמות שלי ,וידעה איך להראות לי את אמריקה
איך ללמד אותי ,לא רק את השפה
אלא אולי את התחושה .ואת המחשבה
אני אסירת תודה לה
כי היא עיצבה את דמותי היום .במידה רבה מאוד
.חלק גדול ממנה נמצא בי
בעלך הראשון משוודיה ?בא איתך, נכון
חזרתי מ"אינטרמצו" לשוודיה
כדי להשתתף בסרט שהייתי חתומה עליו
ואז פרצה המלחמה ,וסלזניק ביקש ממני לבוא מהר
אז לקחתי איתי את הילדה הקטנה שלי
והוא נשאר שם למקרה שיצטרך ללכת למלחמה
,ושוודיה לא נכנסה למלחמה .הוא בא בהמשך
אני כל כך שמחה .שכולנו שוב יחד
מתוך היומן, 1940 .כולנו יחד באמריקה
,לא נסעתי להוליווד עם אמי
נשארתי עם אבי .ברוצ'סטר שבניו יורק
הוא למד רפואה
פיא לינדסטרום בזמן שאמי השתתפה בסרטים בהוליווד
.ומדי פעם היא באה לבקר
,הנסיעה ברכבת בטח הייתה ארוכה ,אבל היא באה
,ואני זוכרת שהיא באה .אבל היא באה לבקר
הייתי נוסעת לרוצ'סטר בסוף כל צילומים
.ובעלי היה בא הנה בחופשות
,פיא גרה עם שנינו ,לפעמים איתי, לפעמים איתו
.אבל נשארתי כמעט שנה ברוצ'סטר
.הייתי שם בחורף שעבר
אולפני מטרו-גולדווין-מאייר .‏ 11 בינואר 1941
הייתי עושה הכול כדי לשחק ."ב"ד"ר ג'קיל ומר הייד
האם אשיג תפקיד טוב יותר ?מהזונה הקטנה אייבי פיטרסון
האם אשיג במאי טוב יותר ?מוויקטור פלמינג
.מעולם לא הייתי מאושרת יותר
.אני מרגישה כאילו אני עפה
?אתה רוצה להסתכל על הצד שלי
?את לא רוצה שאסתכל
?אתה די אטי, מה
אני חיה חיי בדידות .כשאני עובדת
,מתוך היומן
לא היה לי יום חופש .כבר 14 שבועות
אין לי זמן לנסוע .הביתה לרוצ'סטר
פיא מאושרת מאוד .עם אבא שלה
בעוד שישה שבועות .נסיים את הצילומים
.לא אראה את פיא חצי שנה
.אבל אי אפשר לקבל הכול בחיים
,אחר כך עברנו לבנדיקט קניון ,וזה הבית הראשון שאני זוכרת
.והיו לנו כלבים .שיחקתי הרבה עם כלבים
,רות היקרה
.כרגיל אני עסוקה מאוד
,בית, בעל, ילדים .זה אמור להספיק לכל אישה
חשבתי שאקבל תפקיד חדש ,"מיד אחרי "ד"ר ג'קיל ומר הייד
אבל לא קיבלתי כלום כבר ארבעה חודשים
.וכבר עבר יותר מדי זמן
.אני חושבת על כל יום מבוזבז
.כאילו אני רק חצי חיה
החצי השני נדחס למזוודה .ונחנק למוות
?מה לעשות
.הוליווד, 5 ביולי 1942
,מולי היקרה
.סוף סוף חזרתי לעבוד
אני מצטלמת לסרט ."בשם "קזבלנקה
.זה סרט מרגש מאוד
האמפרי בוגארט ,בתפקיד השחקן הראשי
.אם את מכירה אותו
,הוא מעניין .לא המפורסם הטיפוסי
הרבה גברים בהוליווד .הלכו למלחמה
,קשה למפיקים למצוא שחקנים .צלמים ובמאים
איך הטירוף הזה ?יכול להימשך ככה
.הגרמנית שלי קצת חלודה
.אלה הגסטפו
-‏- קזבלנקה, 1942
הם אומרים שהם מצפים .להיות בפריז מחר
הם אומרים לנו איך להתנהג .כשהם יצעדו פנימה
,כל העולם מתמוטט .ובחרנו בעיתוי הזה להתאהב
.כן, זה תזמון די גרוע
?איפה היית לפני עשר שנים ?לפני עשר שנים-
...בוא נראה
.כן, התקינו לי גשר על השיניים ?איפה אתה היית
.חיפשתי עבודה
- קזבלנקה -
.המצב שלי טוב, מולי .אני כל כך מאושרת
- פעמוני סנט מרי -
כותבים עליי ואומרים עליי ,דברים כל כך נפלאים
למי צלצלו" "הפעמונים .שאני יכולה לבכות מרוב שמחה
.יש לי כל מה שרציתי
.מדהים כשחלומות מתגשמים
- אורות הגז -
,מג'ניפר ג'ונס ,הזוכה בשנה שעברה
לאינגריד ברגמן על משחקה .ב"אורות הגז" של אם-ג'י-אם
.ברכותיי, אינגריד
בזכות כישורייך האמנותיים זכית לקולות שלנו
ובזכות החינניות שלך .כבשת את הלבבות שלנו
.תודה
תודה רבה על האוסקר
ואני מקווה שבעתיד .אהיה ראויה לו
.‏14 ביוני 1945
.אני יוצאת להרפתקה גדולה
.אני נוסעת לאירופה
אני אעבור ממקום למקום
ואבדר את החיילים האמריקאים .בצרפת, באיטליה ובגרמניה
בשעה שבעלות הברית מחליטות על גורלה של גרמניה
העיר החרבה ברלין .מתעוררת לאט לאט לחיים
תושבי הבירה נעים ברחובות .ההרוסים במספרים הולכים וגדלים
בשווקים שהיו פעם עמוסים במזון
יש כעת רק מנות קצובות ,של תפוחי אדמה מיובשים
.‏1,100 גרם לעשרה ימים
תושבי פריז שוב פוסעים .מהשאנז אליזה לכיכר הקונקורד
.הצרפתים חופשיים בפריז החופשית
אינגריד ברגמן היפהפייה הקדישה זמן בין הסרטים
כדי לבוא לברלין .ולערים נוספות
,כשאינגריד ברגמן באה לברלין .היא הופיעה רק בפני האמריקאים
.אין כניסה לגרמנים
רות היקרה, הכרתי מישהו .שחשוב לי מאוד
קוראים לו רוברט קאפה .והוא צלם מלחמה מפורסם
.נסענו יחד מפריז לברלין
.התאהבתי
תכתבי לי שתהיי נחמדה ויפה עד כדי שברון לב
קריאת מכתב מרוברט קאפה ושתשימי בקבוק שמפניה .‏ על הקרח לקראת 15 במרס
אל תחתמי על מאות חוזים .שיעשו ממך פחות אדם ויותר מוסד
.את חייבת להיזהר
ההצלחה מסוכנת .ומשחיתה יותר ממזל הביש
,בדיוק התקשרתי אלייך .יקירתי השוודית בהוליווד
.אני אוהבת אותך באמת ובתמים
,נחיתה בהיתרו
כוכבת הקולנוע אינגריד ברגמן והבמאי אלפרד היצ'קוק
.באו מהוליווד
.הכתב והיץ' החליפו תפקידים
הכתב שלנו מביים .והיצ'קוק מנסח את השאלות
?זו הפעם הראשונה שלך באנגליה
לא, לא. תשמח לדעת .שירח הדבש שלי היה באנגליה
תגידי לי, אני חושב שהדיאטה .באנגליה תעזור לך מאוד
,זה לא עוזר לי בכלל ?אני אומר לך. -לא
?אבל זה יעזור לך
,זה לא מדאיג אותי .אבל אני דואגת קצת לך
,תודה רבה, ובבקשה .אל תדאגי
השחקנית ילידת שוודיה ...אינה מאופרת, אבל יפה יותר
.ביום שני בבוקר כולם עייפים
.נובמבר 1945
,מולי, חברתי
אנחנו עובדים קשה .על "נודעת" בבימוי היצ'קוק
.הוא כל כך מוכשר .כל יום איתו הוא אושר טהור
,הוא מוציא ממני את המיטב
דברים שלא תיארתי לעצמי .שאני מסוגלת להם
,הוא מערבב רצינות בהומור .קומדיה בדרמה
חשבתי שקרי גרנט ,יהיה מתנשא ויהיר
אבל הוא אחד הכוכבים הכי נחמדים .שיצא לי לעבוד איתם
.נשאר עוד משקה אחד .חבל על הקרח
?מה איתו .נעלם-
?מי נעלם .הקרח-
?למה את אוהבת את השיר הזה
.כי הוא טיפשי
איזבלה רוסליני הוא לימד אותה להיות קלילה יותר
,כי כפי שהיצ'קוק אמר
אינגריד התייחסה לסרטים ,יותר ברצינות מאשר לחיים
,אז אני חושבת... זה היה נכון .אז הוא השפיע עליה במובן הזה
,רות היקרה
פטר גילה את הקשר ביני לבין קאפה
.ולא הכחשתי את זה
בוב בא להוליווד .מדי פעם כדי לעבוד
אנחנו נפגשים, אבל אני יודעת .שהוא לעולם לא ירצה להישאר
.הוא תמיד נוסע לאן שהוא
ההשפעה ההונגרית שלו .תמיד עזרה לי
אני מרגישה שהיא .שינתה אותי מבפנים
אנחנו שותים את .בקבוקי השמפניה האחרונים
,אני נפרדת מחלק חשוב בחיי
.אבל לומדים
אנחנו מנתחים כל כך טוב .ששני המטופלים יחיו באושר ובעושר
,היא אהבה צלמים ואנשי צילום
,אפילו קאפה .ככה היא חוותה אהבה
היא הייתה מאוהבת בטירוף ,בוויקטור פלמינג
זה היה רומן אדיר ומלא תשוקה
והכול עבר דרך העדשה .ויצירת הסרט
.הסרט נגמר, זהו זה, שלום
,ואז אני חושבת שהיא למדה מאביה ...וזו התיאוריה שלי, ש
הוא היה מצלם אותה
פיה לינדסטרום ,והאב האהוב, אמה כבר מתה האב האהוב בצד השני של המצלמה
,אומר: "תחייכי, תסתכלי עליי ,"תטי את הראש
האהבה עברה דרך העדשה
והיא הייתה מביטה לתוך העדשה ומביטה באביה היקר
ומפלרטטת איתו ומשחקת איתו .ומצטלמת בתנוחות שונות
היא חשה לגמרי בנוח .עם עדשת המצלמה
.היא כבר ידעה להצטלם
.אבי המסכן היה מנתח מוח
...זאת אומרת
זה היה עולם אחר
ואני מניחה שזה לא צירוף מקרים .שאשתו השנייה הייתה רופאה
.הם דיברו באותה שפה
"ז'אן דארק" - - בכיכובה של אינגריד ברגמן
הסרט הענק החדש של הוליווד .עולה לאקרנים בניו יורק
אוהבי הסרטים גודשים את הרחובות
כדי לראות את הכוכבת ,אינגריד ברגמן
.שאמורה להגיע להקרנת הבכורה
עכשיו אלה גב' ברגמן .ובמאי הסרט ויקטור פלמינג
ברודוויי נותנת לסרט החדש והמדובר ביותר בהוליווד
.קבלת פנים הוליוודית אמיתית
הייתי קטנטנה כשקראתי לראשונה ."את "ז'אן דארק
,אחר כך התחלתי לאסוף ספרים .מדליות, פסלונים
נסעתי לצרפת כדי לראות .את המקומות שהיא הייתה בהם
אני חושבת שזה היה ,בגלל הנעורים שלה והאומץ שלה
,הציוות שלה לקולות האלה .זה היה מרגש מאוד
אף פעם לא הבנתי את העניין ,של אמי בז'אן דארק
כי הוא התחיל ,בגיל צעיר מאוד
היא עשתה את זה ,בתיאטרון בניו יורק
.כמובן, היא הצטלמה לסרט בנושא
היה משהו בסיפור על נערה ששומעת קול
שאומר שהיא תעשה ,דברים יוצאים מן הכלל
שהיא תצא לעולם .ותהיה מדהימה
אני לא חושבת שהייתה לכך ,חשיבות דתית או משהו כזה
אני חושבת שזה סיפור של פשוטת עם ענייה
.שנועדה להיות גיבורה
אני מרגישה שתמיד חיה בי .ציפור נודדת
מאז שהייתי ילדה השתוקקתי .למשהו חדש ושונה
,ראיתי כל כך הרבה .אבל זה אף פעם לא הספיק
ניסיתי להתמודד עם העצב היומיומי
.ולהיות מאושרת
אף פעם לא הבנתי את האושר .שהשתוקקתי לו
בתקופה שאני ופטר ,חיינו בנפרד
,בזמן הלימודים שלו רציתי בית עם בריכה
.ואת כל הדברים שיש לכוכבים
.בסופו של דבר קנינו בית
.שיפצנו אותו כפי שרצינו
אבל אז הציפור הנודדת .התחילה למתוח שוב את כנפיה
!פרנצ'סקו! פרנצ'סקו
!פרנצ'סקו !פינה-
!אמא! אמא
"ראיתי את "רומא עיר פרזות .בהוליווד
,אהבתי את הסרט מאוד ,הוא נחרת אצלי בזיכרון
אבל לא ידעתי איך .ליצור קשר עם רוסליני
חשבתי שאולי .זו הצלחה חד-פעמית
אפשר ליצור סרט נהדר ונפלא .ועכשיו סרט שהוא נפילה
אז חיכיתי עד שיום אחד בניו יורק
ראיתי עוד סרט של רוסליני .והייתה לו אותה השפעה
,הבנתי שהוא באמת אמן דגול
אז כתבתי לו במכתב .שאני רוצה לעבוד איתו
,מר רוסליני היקר
"ראיתי את סרטיך "עיר פרזות .ו"פאיזה" ונהניתי מהם מאוד
אם תצטרך אי פעם שחקנית שוודית ,דוברת אנגלית טובה מאוד
קצת גרמנית ואפשר להבין אותה בצרפתית
ויכולה להגיד רק ,אני אוהבת אותך" באיטלקית"
.אבוא ואצור איתך סרט
.אינגריד ברגמן
,זה היה שילוב של תשוקה
שהתאהבתי בגבר שהיה שונה כל כך ,מכל שאר הגברים שהכרתי
.והשעמום שלי בהוליווד
,ככל שעבדתי שם יותר
כך רציתי להשתחרר מזה ,ולעשות משהו שונה
ורציתי לעשות משהו .שלא ציפו לו ממני
רציתי לעזוב את הוליווד
כי הרגשתי שיש עוד דרך ליצור סרטים
.וממש רציתי לנסות
האם גם אני יכולה להשתתף בסרט כזה
?ולהיות אמיתית כל כך
אינגריד ברגמן מצטלמת - - על פסגת הר געש
.אפריל 1949
אנחנו מצלמים באי געשי קטנטן ,בשם סטרומבולי
רחוק מהכתבים .ומצלמי הפפראצי
.כל כך יפה פה
.כל כך שלו
לו רק יכלו .לראות אותי בהוליווד
,כל האי מעורב בצילומים
רבים מהתושבים ,כניצבים או כשחקנים
.אחרים עוזרים לצוות הצילום
,כשהיינו בדרך לסטרומבולי ,כשנסענו לשם
:הוא עצר בחוף בסלרנו ואמר .שבי דקה במכונית"
אני ארד ואאסוף לך" ."שחקן ראשי
הוא ירד לחוף והסתכל על כל הדייגים
והוא לא הצליח לבחור ,בין שניים מהם
אז הוא לקח את שניהם
והם חשבו שהם יסחבו דברים ,כאנשי צוות
:ואז הוא חזר ואמר ,"אספתי בשבילך שני בחורים"
אז נבדוק אותם כשנגיע לסטרומבולי
.ונבדוק מי מהם נבון יותר
היה קשה מאוד .למצוא מישהו גבוה ממך
‏"סטרומבולי", 1950
החדשות של ברגמן מדהימות - - את הוליווד כמו פצצת אטום
הרומן של ברגמן - - מעורר מחאות הולכות וגוברות
,בתקופה שלי, בתקופה ההיא
היה מזעזע לעזוב בעל וילד ולהתאהב בגבר
ולהראות לעולם בלי להתבייש שהיא התאהבה
.ולא להכחיש את לידת התינוק
- ברגמן נאבקת בשערורייה -
לחץ רב לאסור על הקרנת - - הסרטים של אינגריד ברגמן
ברגמן איבדה את המשמורת על בתה .הייתי סכנה לנשיות האמריקאית
אפילו הקול שלי ברדיו .היה אמור להיות מסוכן
אינגריד לא מתכננת לחזור - - לקולנוע, היא נפגעה מהביקורת
,מובן שנפגעתי
אבל לא חשבתי שהמעשים שלי .הם עניינם של אחרים
חשבתי שצריך להסתכל ,על שחקנית כשחקנית
,מה שהיא עושה על המסך ,על הבמה
על זה משלמים .וזה מה שמקבלים
,אם לא אוהבים את המשחק ,אפשר לצאת מהאולם
אבל למתוח ביקורת על החיים האישיים של אנשים
,זה לא בסדר לדעתי
עד כדי כך שאפילו סנטור :בוושינגטון אמר בנאומו
מהאפר של אינגריד ברגמן" ."תצמח הוליווד טובה יותר
.הייתי בהלם .אמרו לי שהיא לא תבוא הביתה
.הייתי בהלם
לא הבנתי למה היא חושבת שהחיים שלה שם נוראים כל כך
שהיא תשאיר אותי לחיות שם ,ואת אבי, חשבתי שהוא ממש נפלא
.אז הייתי בהלם
,יקירתי
הלוואי שיכולתי לעוף הביתה .על ציפור גדולה במקום לכתוב
במקום זאת אדבר לתמונתך .שנמצאת כאן מולי
,פיא היקרה שלי .חיינו עומדים להשתנות
קשה להגיד לך את זה .כי היו לנו חיים נפלאים יחד
לעולם אל תשכחי .שאני אוהבת את אבא ואותך
.נועדנו להיות יחד .זה לעולם לא ישתנה
אבל לפעמים אנחנו רוצים .לחיות עם אדם אחר
.זה נגמר בפרידה או בגירושים
,זה קורה לעתים קרובות .אבל זה כואב
.תכתבי לי ואענה
אני מקווה שהזמן יחלוף מהר .ונתראה בקרוב
.אמא
,פטר
תוכל לשלוח לי ?כמה מהדברים שלי
,התמונות של הוריי .אני מתגעגעת אליהם מאוד
אני אוהבת גם .את התמונה של פיא
יום אחד אבקש ממך .את כל האוצרות שלי
.יש לי הרבה מקום .אבל זה סובל דיחוי
הבעיה היחידה תהיה .סרט ה-16 מ"מ שלנו
אולי תשאיל לי אותו
כדי שאוכל לראות ?את עצמי בצעירותי
טוב, זה טייק ראשון ...עם כל
.הילדים ממשפחת רוסליני
?טוב? מוכנים
אם הייתי צריכה להגדיר ,את אמא במילה אחת
."הייתי אומרת "מקסימה
...היא הייתה האדם הכי מקסים ש .מקסימה, כן-
...חמה ומצחיקה ו
תמיד הרגשתי שכשהיא נכנסה ,לחדר, היא האירה את החדר
.אבל היא גם הייתה צנועה .כן-
רוברטו רוסליני ,היה לה אומץ שקט כל החיים
היא החליטה כל מיני ,החלטות קשות
,שינתה את החיים שלה כל הזמן ,משוודיה לאמריקה
,אחר כך לאיטליה ,אחר כך לצרפת ולאנגליה
.והיא שינתה הכול
,בכל פעם היא התחילה מחדש ,חיים חדשים, חברים חדשים
.משפחות חדשות
.צריך אומץ כדי לעשות את זה .והרבה מרץ. -ומרץ-
...כשהיא הלכה
.היה צריך לרוץ אחריה .היה לה המון מרץ. -אני יודע-
היה לה כושר התמדה
והיא הייתה בטוחה מאוד .בקריירה שלה
היא לא הייתה אדם .שופע ביטחון עצמי. -לא, לא
אני חושבת שבדומה לשחקנים רבים ,היא הייתה ביישנית מאוד
אז כשהיא יכלה להיות .מישהי אחרת, היא חשה הקלה
,זה מה שהיא אהבה במשחק ,שהיא ידעה לאן הסיפור מתקדם
היא ידעה מה להגיד כי היה לה תסריט
והיא יכלה להתגבר .על תחושה אדירה של ביישנות
אינגריד רוסליני מעניין אם היא טרפה ככה את החיים
כי היא ראתה הורים ...שלא הייתה להם הזדמנות
,לאביה דווקא כן
אבל לאמה לא הייתה הזדמנות ,לחיות, במלוא מובן המילה
.היא רק ילדה ואז מתה
אולי ברמה התת-הכרתית :היא אמרה
אחיה כל דקה בחיי" ."בצורה הכי אינטנסיבית שאפשר
,הייתי ילדה שלישית" ,אבל האחים שלי מתו
אחד נולד מת" ."והשני מת כעבור שבוע
- אינגריד -
תמיד אשמור את היומן הזה .ואחביא אותו
.אני בת 14, חודשיים ושלושה ימים
מתוך היומן, 1929 .‏ נולדתי ב-29 באוגוסט 1915
הוריי היו פרידל אדלר .ויוסטוס ברגמן
.הם הטבילו אותי בשם אינגריד
,הייתי נמרצת, שובבה .עקשנית ופרועה
.אמי מתה ב-1918 מצהבת
.אני לא זוכרת אותה .יש לי רק תמונות
,‏12 שנים לאחר מות אמי .ב-19 ביולי 1929, מת אבי מסרטן
אני ראש מועדון התיאטרון .של בית הספר שלי
אני אוהבת לרקוד .ושאוהבים אותי
כן, הייתי ילדה עצובה מאוד ובודדה מאוד
ואני חושבת שהצלתי את עצמי
כשהמצאתי את הדמויות ,שיכולתי לדבר איתן
,כי הייתי ביישנית מאוד
ביישנית בבית הספר ,וביישנית כלפי כל אחד
ואם היו סביבי כל מיני ,דמויות דמיוניות
יכולתי לדבר איתן ,והן היו עונות כפי שרציתי
,וככה נהייתי שחקנית .לא ידעתי שאני משחקת
כל כך שמחתי לצאת מהמציאות .ולהיכנס לעולם הדמיון שלי
פיורלה, בת דודתם - - של הילדים ממשפחת רוסליני
.הנה זה
.זה הבית
,תאט. אנחנו לא יכולים להיכנס .אז נצטרך להסתכל עליו מכאן
.בוא נעצור פה, מימין
אינגריד הייתה בשבילי .כמו אחות גדולה
.הייתי אחותה הקטנה
.ככה הרגשנו זו כלפי זו
היא לקחה אותי מיד .תחת חסותה
אני חושבת שזה קרה כי היא .השאירה את פיא באמריקה
היא אהבה לדבר .עם מישהי בגיל של פיא
,לאחר מכן, כמובן גדלתי והתבגרתי
.ונהיינו חברות טובות
.הייתה לנו חברות חזקה מאוד
:יום אחד אמרה לי אמי
כדאי לך לנסוע לפרג'נה" ."כי אינגריד ברגמן שם
.לדודנית שלי הייתה שם וילה
הדוד שלי רוברטו ואינגריד התחבאו בווילה הזאת
כי היו יותר מדי .צלמי פפראצי בבתי המלון
,הייתי בגינה ,חיכיתי שהם יתקשרו אליי
.חיפשתי צנוברים
.ישבתי על הקרקע
...פתאום ראיתי שתי רגליים
.הרגליים שלה
...הסתכלתי למעלה
.ראיתי אותה .היא חייכה אליי
.ככה הכרנו. הצחקתי אותה .פגשתי קודם את הרגליים שלה
זו הפעם הראשונה שלך ?מול מצלמה
שקט ."זה היה בשביל "סטרומבולי
.אמרת שלא תצטלמי לעוד סרט
,אמרתי את זה בתקופה נוראה
.אבל כל פצע מחלים
.אני מבין .אני רוצה לחזור לעבוד-
אני מעדיפה להיות אבודה איתם .מאשר להינצל לבד
אם מצאתי את המציאות שחיפשתי .בסרטים באיטליה? -כן
,מצאתי, בהחלט מצאתי
אבל אחר כך למדתי במשך עשר שנים באמריקה
והמון שנים בשוודיה לעבוד בצורה אחרת
ויש תסריט ודיאלוג .וזמן לחזרות וכיוצא בזה
התעצבנתי מאוד מדברים רבים ,שהייתי צריכה לעשות
שכולם היו אלתורים והשחקן .צריך להמציא את הדיאלוג בעצמו
.לא יכולתי
והוא אמר: "את מתעסקת ."בדיאלוג כזה כל יום
הייתה מסיבת קוקטייל "ב"אירופה 51
והוא אמר: "תמציאי שיחה כפי שאת .מדברת כשבאים אורחים ותשתי
"?למה שאני אשב ואכתוב את זה"
.אבל לא יכולתי .לא ידעתי מה להגיד
,הבנתי שאני לא שחקנית כזאת .שיכולה לעשות את זה
הסרטים האלה בכלל לא היו ,סרטים גרועים
.אבל אנשים לא אהבו אותם
"אני לא חושבת ש"סטרומבולי ,היה סרט גרוע בכלל
אני חושבת שהוא היה מרגש מאוד ,ושהיה בו סיפור נפלא
אבל אנשים הושפעו כל כך מהשערורייה האישית
.שהם היו נגדו כבר מההתחלה
אמא תמיד צילמה .הרבה תמונות וסרטים
,אביה היה מצלם אותה
אז אני חושבת שמדובר ,ביותר מאשר סרטים ביתיים
,הוא יצר המשכיות תחושה של משפחה ושל חגיגה
ותמיד הייתה לו עין .להומור ולחום
הוריה מתו כל כך מוקדם
שהתמונות האלה נהיה חשובות לה במיוחד
.כי הן סימלו את השורשים שלה
אינגריד רוסליני .יש לי שעות של סרטים
.לפעמים זה משעמם
כל ההורים מצלמים את ילדיהם
עושים אותו דבר ,במשך שלוש שעות
אבל הסרטים שלה מצחיקים .ומרגשים מאוד
אביה לימד אותה .את חשיבות הזיכרונות
העציב אותה שלא היו לה .אח או אחות
,אז מת אביה, שהיא אהבה מאוד .בגיל צעיר כל כך
הוא בטח היה נפלא .כי הוא העריץ אותה
,הוא הפגין המון חיבה הוא היה מעורב בחייה
.והוא העריץ אותה .זה היה חשוב מאוד לאמא
הילדים השוודים-איטלקים .של ז'אן דארק כאן
רוברטו רוסליני בא ,עם אינגריד ברגמן לסטוקהולם
.שם היא תגלם את ז'אן דארק
ההצגה בסיבוב ההופעות .והם יגיעו מברצלונה
הילדים למשפחת רוסליני
לא כל כך מתעניינים .בעבודה של אמם
.הם מעדיפים סוסים שוודיים
בשבילי היה בעיקר עינוי לראות אותה על המסך ולא הנאה
...ואני אגיד לכם למה
רוברטו רוסליני ,בעיקר על הבמה .כשהיא עבדה בתיאטרון
,לפני שהיא עלתה לבמה ,היא ממש סבלה
,היא הייתה כל כך עצבנית הזיעה וכדומה
וילד מרגיש את זה
:וממש נכנסתי לפאניקה ואמרתי "?מה היא עושה"
ואז, למשל, הפעם הראשונה שראיתי אותה על הבמה
הייתה כשהיא גילמה .את ז'אן דארק
,כפי שאמרתי לכם
בהתחלה היא הייתה ממש עצבנית ,לפני שהיא עלתה לבמה
,אחר כך היא עלתה לבמה המחזה היה משעמם מאוד לילד
ובסוף שורפים את אמא שלך .על הבמה והקהל מתלהב
.זה די זעזע אותי .הייתי צורח
ב-16 שנותיי בחו"ל לא הפסקתי לקוות
.שאחזור לבמה בשוודיה
- כוכבת נופלת-
.התקווה הזאת התפוגגה
- מופיעה בגלל הכסף -
נאום חוצב להבות - - של אינגריד ברגמן
כמובן, שחקנית חייבת .להתמודד עם ביקורת לגביה
.אני מסכימה
זה מכיוון שחזרתי ?אחרי כל כך הרבה שנים
,נחלתי הצלחה, תהילה זכיתי בפרסים
,לא בגלל האופי שלי ,יש כאלה שאומרים שאני שובבה
.ולא בגלל השיק השוודי שלי
אני לא חושבת שזכיתי בפרסים ,על הדברים האלה
אלא על הסרטים שלי .באמריקה ובאיטליה
."אין נביא בעירו"
.חזרתי לשוודיה
זו לא הפעם הראשונה שמישהו חוזר ומגלה
שהביקורת במדינה שלו .קשה יותר מאשר בחו"ל
,רות היקרה
.כל כך יפה פה
.יש המון שלג
,ברגע שהילדים התרגלו אליו .הם אהבו אותו
.מצאתי את כל החברים שלי
,פיורלה, האחיינית של רוברטו .נמצאת כאן איתנו
.אני אוהבת אותה כל כך
.היא כמו פיא בשבילי
,רוברטו לא נמצא פה .בסטוקהולם, הרבה
הוא מתכנן לצלם בספרד .ואז בצרפת
.אשמח לעבוד בצרפת .אני מקווה שיבקשו ממני יום אחד
.קיבלתי לאחרונה הצעות מאמריקה
סרט של בילי ויילדר .בהשתתפות גרי קופר
,אשמח להסכים להצעה .אבל לא בהוליווד
אף אחד, לא הפוליטיקאים" ,בסנאט האמריקאי ולא הכמורה
אף אחד מלבדי לא יכול" ."לקבוע לי איך לחיות
,ז'אן רנואר
היא אינגריד ברגמן שמשחקת .אחרת מכפי שהתרגלנו לראות
.רציתי לצלם אותה בקומדיה .הרגשתי שהיא זקוקה לזה
חשבתי שזה השלב המתאים .בקריירה שלה לשחק בקומדיה
ז'אן ואני נהיינו חברים טובים מאוד
ותמיד רציתי להצטלם לסרט שלו :והוא אמר
,לא, את כוכבת גדולה מדי"
אבל יום אחד את תיפלי" ."ואני אחכה עם הרשת
,אחרי הסרטים עם רוברטו ,כל הסרטים בימים ההם לא הצליחו
בעקבות זאת נוצר מתח במערכת היחסים שלנו
ואנשים אחרים באו ורצו לעבוד איתי
ורוברטו לא נתן לי לעבוד ,אצל אף אחד אחר
,אבל אז בא ז'אן רנואר שהיה לו כבוד עצום כלפיו
והוא אמר: "אני יכול "?לצלם סרט עם אינגריד
.הוא רצה סיפור אהבה טראגי
:יום אחד הוא אמר עכשיו אני רוצה ליהנות קצת"
"ולהצחיק אנשים" .והוא יצר את הלנה
.ז'אן אוהב לצחוק .כן, כן-
.גם את .כן, גם אני-
?היה קל לעבוד איתו כבמאי
כן, היה קל כי הוא כל כך אוהב שחקנים
.והוא כל כך מלא התלהבות ומעורב
,כשהוא רואה אותנו משחקים בסצנה .גם הוא משתתף
.הוא ממש איתנו
!הערב המשקאות על חשבון הבית
.היא אוהבת לשתות !תני לי קצת-
.זה לא כל כך חזק
,אני רגילה לוודקה .זה הרבה יותר חזק
?איזה ריח יש לוודקה .אין לה ריח-
.אני מעדיפה יין אדום
!אתה יכול לשתות יותר
אני חושבת שרנואר לימד אותה ,על קולנוע באופן כללי
.על תפקיד הקולנוע בחברה
האם יש לקולנוע ,אחריות חברתית
,האם הוא משפיע על החברה שלנו
?האם הוא נועד רק להסחת דעת ,וגם זו השפעה חברתית ענקית
ואני חושבת ,שהיא לא חשבה על זה
,היא תמיד אהבה פשוט לשחק להיות מישהי אחרת
כדי לא להרגיש ,את הביישנות הזאת
אבל אני חושבת שעם רנואר היא התחילה לחשוב במובן אחר
ורנואר פתח את הדלת להבנת הסרטים של אבי
או של במאים אחרים .במסגרת המסורת הזאת
כמובן, היא הייתה ,קרובה מאוד לאבי
אבל אני לא חושבת שהיא אהבה לעבוד איתו כל כך בסוף
כי אבא אף פעם לא עבד ,עם שחקנים אחרים
אז היה קשה מאוד .לעבוד עם אבא, כמובן
,אבא נסע להודו ב-1956 ,אז הוא לא היה איתנו
לכן כולנו נסענו לפריז .עם אמא
גרנו בסוויטה ענקית .במלון רפאל המפורסם
,הכול היה מושלם .יוקרתי מאוד
הקונסיירז' של המלון ,דאג לי
,זה היה כנראה יוצא דופן ,לא כל כך בנורמה, אבל בכל זאת
.היה כיף, זו הייתה תקופה יפה
לא מתלוננים כשחיים .עם כאלה מותרות
- רפאל -
,מולי היקרה
.אני משחקת על הבמה כאן בפריז .זה מחזה מצחיק
.רוברטו עדיין מצלם בהודו
חברתי קיי בראון החליטה .למצוא לי תפקיד בסרט אמריקאי
היא שלחה לי את המחזה ."אנסטסיה"
.הבמאי הוא אנטול ליטבק
.רוברטו לא היה מרוצה
הוא עשה סצנה נוראה ואיים ,שייכנס עם הפרארי שלו בעץ
.אבל החלטתי
אני חייבת לשחק בסרטים .שאני מרגישה איתם בנוח
,ברגע שהצלם במקום
הכוכבים אינגריד ברגמן ויול ברינר
מקבלים הוראות אחרונות .מהבמאי אנטול ליטבק
הבמאי שלי אנטול ליטבק רצה שאגלם את התפקיד הזה
ואז הגיע המאבק הגדול ,עם חברה אמריקאית
,שהייתה מודאגת מאוד
,וליטבק אמר: "אם לא אשיג אותה ."לא אצור את הסרט
,ברוכים הבאים, גבירותיי ורבותיי .למופע של אד סאליבן
השאלה היא: האם אתם רוצים ?לראות אצלי את אינגריד ברגמן תוכנית האירוח מספר אחת באמריקה
.אתם תחליטו בכיכובו של כותב הטורים הארציים ,"של ה"ניו יורק דיילי ניוז
!אד סאליבן
אני יודע שהיא דמות ,שנויה במחלוקת
.אז זה תלוי רק בכם
אם אתם רוצים ,שהיא תבוא לתוכנית שלנו
תשלחו לי מכתב ותודיעו לי
ואם אתם חושבים ,שהיא לא צריכה לבוא
תודיעו לי גם על כך כי אני אומר שההחלטה שלכם
.ואני רוצה שתפסקו בעניין
,אני חושב
ורבים מכם חושבים שהיו לה ,שבע שנים וחצי לכפרה
,אחרים לא חושבים כך ...אבל לא משנה מה אתם חושבים
,טקס פרסי האקדמיה
...הזוכה
."אינגריד ברגמן ב"אנסטסיה
.ערב טוב
זו זכות גדולה להתבקש להיות פה
למקרה שאינגריד ,תזכה בפרס הזה
,ועכשיו, כשהיא זכתה בו
זו זכות גדולה לנסות ,להודות לכם בשמה
אך לצערי, אין לי דרך לדעת מה יהיה מצבה הרגשי
,כשהיא תשמע שהיא קיבלה אותו ,אז אינגריד היקרה
אם את שומעת אותי עכשיו ,או רואה אותנו בטלוויזיה
אני רוצה שתדעי שכל שאר המועמדים
וכל האנשים שעבדת איתם "ב"אנסטסיה
והיץ' היקר וליאו מקארי
וכל מי שנמצא כאן איתנו הערב בניו יורק
שולח לך ברכות, אהבה, הערצה .וכל מחשבה של חיבה
.תודה בשם אינגריד
,איך את מרגישה, גברת ברגמן ?לגבי הזכייה השנייה באוסקר
.אני מאושרת, מאושרת, מאושרת ?מי לא היה מאושר
והיה תענוג בלתי רגיל .לשחק בסרט הזה
כולם עזרו כל כך .בכל המובנים
,לא היה יכול להיות טוב יותר .אז אני אסירת תודה
?איך הילדים מרגישים לגבי זה
.הם התרגשו מאוד
אני לא חושבת שהם מבינים ,מה העניין
אבל לא יכולתי שלא להגיד אתמול ,שאני מקווה שאזכה בפסל
אז הם התפרצו הערב לחדר .ושאלו אם קיבלתי את הפסל
הם חושבים שזה פסל גדול .שנוכל לשים בגינה
הפכתי מקדושה לזונה ובחזרה" ."לקדושה, הכול בתקופת חיים אחת
,כשהגיע הרגע
,ניו יורק
"להגיע לבד ולהגיד "הנה אני
ואתם יכולים לרגום אותי באבנים ,או לקבל אותי שוב
הייתי לחוצה מאוד
כי ידעתי שאפגוש ,את הקהל האמריקאי
את העיתונות האמריקאית
,ונעבור לניו יורק
שם אינגריד ברגמן מבקרת לראשונה בארה"ב
.מאז שנת 1949
במהלך שהותה היא קיבלה את פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק
לשחקנית הקולנוע .הטובה ביותר ב-1956
,ברוכה הבאה, ברגמן - - אינגריד היקרה, תודה שחזרת
היו לך פחדים או חששות ?לקראת הנסיעה הזאת לניו יורק
,לא, חשבתי שזה יהיה כיף טהור חשבתי שזה יהיה נפלא
כי כל חיי עשיתי דברים ,בהחלטה של רגע
.ולכן זה מעניין ומרגש
בדיעבד יש לך חרטות
או דברים שעשית בשנים האחרונות ?ואת מצרה עליהם
.לא, אין לי חרטות בכלל
אני מתחרטת על הדברים .שלא עשיתי, לא על מה שעשיתי
,עשיתי מה שהרגשתי ...אף פעם
קיבלתי אומץ וקיבלתי חוש הרפתקנות
.וכך התנהלתי בחיים
חוץ מזה יש לי חוש הומור .וקצת היגיון בריא
.אלה היו חיים עשירים מאוד
.לא היו לה חרטות
לא נראה לי שהיא עשתה את זה ."ואמרה: "לא אכפת לי מהם
,היה לה אכפת מהוליווד ,היא אהבה את החברים שלה
,היא אהבה את הבת שלה ,היא אפילו כיבדה את בעלה לשעבר
אבל היה חוש הרפתקנות ,והיא חייתה את החיים במלואם
ולא נראה לי שהיא יכלה .לעצור את עצמה
אני הייתי במשמורת של אבי עד גיל 18
ואבי לקח אותי לאירופה .להיפגש עם אמי
היא לא באה לארה"ב ,כדי להיפגש איתי
אבל הוא לקח אותי ,כדי להיפגש איתה בלונדון
,נפגשנו בשטח נייטרלי .לא באיטליה
,כשהייתי בת 18
נסעתי לבקר את אמי לראשונה .ונשארתי איתה
,איירין, יקירתי
,פיא באה לפריז סוף סוף .אחרי חמש שנים ארוכות
המטוס של פיא היה מוקף ,בעיתונאים ובצלמי פפראצי
.אבל חלקנו יחד רגע במטוס
.שמחנו כל כך להיות שוב יחד
היא בת 18 ומבקרת ברומא .בפעם הראשונה
מאז שהייתה בת 10 היא לא ראתה .את אמה יותר משבועיים ברצף
שלושת הילדים למשפחת רוסליני .נמצאים בסנטה מרינלה
.רוברטו רוסליני מצלם בהודו
הצהובונים שם .כותבים עליו בלי הרף
.אינגריד נראית מאושרת
היא אמא טובה ורעיה אוהבת .ומסורה למשפחתה
.הצעירים רוקדים על הטראסה ,אני מעמידה פני זקנה ונשכבת
,לא כי אני מרגישה זקנה .אלא כי זה חלק מהמשחק
.בכל אופן, אני ממש מאושרת .אני מעדיפה להיות לבד
הכול יצא טוב יותר .מכפי שקיווינו
.פיא אוהבת להיות פה
.היא כל כך פתוחה .היא אוהבת הכול
.היא נחמדה לצעירים
ביום הראשון היא אמרה ,שלא תחזור בקיץ הבא
:אבל ביום השני היא אמרה
למה להישאר באמריקה" "?כשנפלא פה כל כך
אנחנו מנסים להפוך .כל יום לחגיגה
אין לי מילים לתאר .את האושר שלי כרגע
ההליכים המשפטיים בין ...אינגריד ברגמן ורוברטו רוסליני
,רות היקרה
עברתי רגעים ,של אושר אדיר עם רוברטו
.אבל גם של אומללות רבה
,השתדלתי כל כך לחיות איתו .אבל אני יודעת שחיי השתנו
.הוא עזב אותי
עומד להיוולד לו ילד .מאישה בהודו
.אני מרגישה הקלה משונה
תתארו לעצמכם ילד ,שעובר את הגירושים של הוריו
אבל ההשפעה מוגברת .על ידי עשרות צלמים
.זה היה קשה מאוד
,יש לי תמונות שלנו, הילדים
שצילמו צלמי הפפראצי שצרים על הרכב
.ורואים שאנחנו מבועתים
,אם יגזלו ממני את המשחק" ."אפסיק לנשום
.לארס הוא כזה גבר נפלא, רותי
.אני כל כך מאושרת
הפעם נראה לי .שמצאתי את הגבר הנכון
הדברים הטובים מגיעים .בפעם השלישית
?נכון שמוזר שהוא שוודי
.אנחנו כל כך דומים
.אני מרגישה מלאה תקווה
אני חושבת שהילדים הקטנים שלי .יקבלו אותו
.פיא תהיה יותר נסערת ומופתעת
למה לא רצית לגור ?עם אף אחד מאיתנו
פיה לינדסטרום היא לא גרה עם הילדים שלה ,מרוברטו רוסליני
היא השאירה אותם באיטליה
ועברה לצרפת כדי לגור .עם מפיק קולנוע
היא העדיפה לגור עם מפיק .מאשר עם הילדים שלה
.כנראה לא היה כל כך כיף איתנו ?מה אני אגיד
...אני מצטערת
ילדים לא אוהבים ,לשמוע את זה
.אבל זו המציאות
.הנה בא הכלב שלי
לא, המציאות היא שלפעמים .ילדים לא כל כך מעניינים
.לא בעיני כל ההורים בכל אופן
אני משנה את חיי מקצה לקצה .בכל עשר שנים
.לוקח זמן להסתגל לשינוי
,אני עסוקה מאוד החורף
עוברת דירה ומסתגלת .לביתי החדש ולחיי החדשים
?את תישארי בבית
לא, אני בבית עכשיו .כי אני נהנית מאוד
אני חושבת שבחורף הבא .אשחק בסרט או על במה
.אין לי פרויקטים
הייתה לנו וילה ,בסנטה מרינלה
.שהייתה בשבילנו כמו גן עדן
.למעשה נולדתי שם .גדלתי בבית ההוא
,כשההורים שלנו נפרדו
אבא לא היה יכול להחזיק .את הווילה, אז היא נמכרה
.בשבילנו זה היה נורא
הרגשנו כמו אדם וחווה .שמגורשים מגן עדן
היה לנו קשה מאוד .לעזוב ככה את סנטה מרינלה
,אחר כך קרה נס, יש נסים
,אמא הכירה את לארס .שהיה לו אי בשוודיה
.האי היה מרהיב ביופיו
.היינו כל כך מאושרים שם
אני פשוט אוהב להיות שם .וגם אמי אהבה אותו
לפעמים אנחנו צריכים .קצת יציבות בחיים
,הכול משתנה בחיים: מזדקנים ,מתגרשים, מחליפים עבודות
ואנחנו צריכים מקום :שעליו אנחנו יכולים להגיד
."זה לעולם לא ישתנה"
,דנהולמן, האי של לארס .כל כך מבודד
בקיץ מזג האוויר כל כך נאה ,שהוא נוצץ
.הים, הסלעים והשמים
,כשהגעתי הנה לראשונה :ישבנו מול הבית ואמרתי
."אני אוהבת את האי שלך"
:לארס ענה
.יופי"
."אז בואי נתחתן"
איזבלה רוסליני בשלב מסוים בחיינו ,לא גרנו עם אף אחד מההורים
לא עם אמי ולא עם אבי
כי הם נישאו מחדש ,והקימו בתים אחרים
,אז הם יצרו בית לילדים שבשבילי היה כיף מאוד
,כי הסלון הפך לחדר משחקים ענק
במקום ספה היו שולחן פינג פונג ושקי אגרוף
,ומוטות שאפשר לרקוד איתם ,אהבתי לרקוד
אבל כמה מאחיי ואחיותיי
היו מעדיפים לגור ,בבית מסורתי יותר
,שבו בסלון אסור לגעת ,אסור לעשות בלגן
אבל שאמא ואבא .יהיו איתם בכל יום
אמא ואבא לא היו איתנו .בכל יום מגיל שש
,אמא גרה בפריז .אנחנו גרנו ברומא
.היא באה כשהיא יכלה
ראינו את אבא בארוחת הצהריים ,של יום ראשון
.גם אם הוא לא תמיד היה נוכח
...לא, הוא לא היה
.אבל הוא התקשר .נכון-
:שיחות הטלפון שלו היו כאלה
?היי, את בסדר" .יופי, תני לי את איזה
."היי, את בסדר? יופי" .כאלה היו שיחות הטלפון שלו
.כמה פעמים ביום
.אמא באה מתי שהיא יכלה
,היא נסעה לפריז בחגים .לפעמים היא באה
.התגעגעתי אליה מאוד
,הייתי מחוברת מאוד לאמי .הערצתי אותה
הייתי בוכה כשהיא הייתה הולכת .ולא הייתי אוכלת כמה ימים
כשנהייתי אמא, הבנתי שילדים .זקוקים לנוכחות של אמם
אינגריד רוסליני .ההיעדרות קשה מדי
הרגעים האהובים עליי ,היו כמו פרס
.מדי פעם שלושתנו ישנו איתה
בשבילי זה היה הדבר הכי טוב !שיכול לקרות בעולם
.הקריירה שלי תמיד הייתה חשובה
,כשהילדים היו קטנים ,הייתי לוקחת אותם איתי
אבל זה היה קשה .כשהם התחילו ללמוד
,אני מתחרטת על זה
אבל אני לא חושבת שהילדים .האיטלקים שלי סבלו מזה
היינו תמיד כל כך מאושרים .כשנפגשנו שוב
מצא חן בעיניהם הרעיון .שהם באים להיפגש עם אמם
הייתי חוזרת לאיטליה .בכל חודש כשלא עבדתי
,אבל כשהייתי על הבמה ,הייתי נוסעת לשבעה חודשים
חודש של חזרות .ושישה חודשים של הצגות
אבל הם היו באים לראות אותי .בכל פעם שזה התאפשר
לא פעם אמרתי לעצמי .שיש לזה יתרון
,הייתי כמו חברה של הילדים שלי :יותר מאשר אמא שאומרת
?צחצחתם שיניים" ."לכו לישון, יש בית ספר מחר
אני חושבת שהייתי .יותר חברה מאשר אמא
תמיד הרגשתי שאמא יכלה להיות מאושרת במאה אחוז
,רק אם היא שיחקה
אז בשבילי היה חשוב ,שהיא תלך לעבודה ותישאר איתנו
כי אחרת הייתה לנו אמא שניסתה ,להיות מאושרת עם המשפחה
אבל היא קצת השתעממה .מהמשפחה
אני חושבת שהחלק הזה הכאיב יותר ,לשאר האחים והאחיות שלי
,הם רצו להיות בעדיפות ראשונה
:אבל אני חשבתי אני יודעת איפה היא"
,ואני אעשה אותו דבר" ."אני איהנה לא פחות ממנה
,מולי היקרה
נסעתי לרומא כדי להיפגש עם הילדים
ופתאום נאלצתי להתמודד עם הדבר .הנורא ביותר שאפשר לדמיין
.איזבלה לוקה בעקמת .אני לא מבינה את זה
.היא נראית כל כך בריאה
אני מרגישה .כאילו הלב שלי משותק
אבל לי היה הכי הרבה מזל כי הייתי חולה כילדה
ואמא הפסיקה לעבוד במשך שנתיים ,כדי להיות איתי
אז נראה לי שהרווחתי ,מהניתוח בגב שעברתי
.כי אף פעם לא הרגשתי מוזנחת
,כשהיה מקרה חירום
אמא הייתה מפסיקה לעבוד .כדי להיות איתי
אתה יכול בבקשה ?להגיד לי מה העניין
.התפטרתי
,"להתראות שוב"
?התפטרת ?כן. -למה-
.עמדו לשלוח אותי לניו יורק
...אבל פיליפ .בלי "אבל". לא ממך-
?בואי נכרות ברית, בסדר .לא, פיליפ-
.אתה לא יכול לעשות את זה .לא אתן לך לעשות את זה
.זה נעשה
-‏- "חופשה בלונדון", 1958
.מצטער. הרצפה חלקה
.מצד לצד
.זהו זה
-‏- "פרח הקקטוס", 1969
אני רוצה לראות איזה דבר מעניין ,אני יכולה לעשות עכשיו, בגילי
,ולא צריך רק להיראות בהתאם .אלא צריך רצון
אני רוצה להמשיך לעשות .את מה שאני עושה בגילי
אני חושבת שהיא ,אהבה מאוד סרטים
אבל בגיל מסוים לא כותבים .המון תסריטים לנשים בנות 50-45
הן הולכות לתיאטרון .אם הן מסוגלות
אז היא שיחקה בסרטים שהיא יכלה ,ובאלה שהיא רצתה לשחק בהם
אבל אז התיאטרון תפס את מקום הקולנוע
,ולארס, כמובן ,היה מפיק תיאטרון
"אז היא שיחקה ב"חודש בכפר .ובשלל מחזות שראיתי בלונדון
‏- לאחר 21 שנות היעדרות, ניו יורק - מקבלת שוב את אינגריד ברגמן
,הייתי בתחילת שנות ה-20 לחיי
זו הייתה העבודה הראשונה שלי ,בתשלום בניו יורק
שהשגתי דרך מודעה קטנה ,בעיתון השחקנים מאחורי הקלעים
והתברר שמדובר במחזה ,מאת סומרסט מוהם
,"אישה קבועה" בכיכובה של אינגריד ברמן
.ובבימויו של סר ג'ון גילגוד
,סיגורני ויבר שחקנית כל החיים מעולם לא שכחתי
עד כמה היא חסרת יומרות .וחמה ומעורבת
כשאני חושבת שיכולתי לעבוד עם איזו מפלצת מעסקי השעשועים
,וזה היה מרתיע אותי מהתחום
,ועבדתי עם גברת ברגמן
שתמיד הייתה כל כך חיננית ...וכל כך נחמדה
הרבה שנים הייתי ,גבוהה ומגושמת מאוד
והיה לי חשוב מאוד לראות אישה שיש לה כזה גוף יפה וחזק
והיא לא כפופה ,והיא פשוט גאה בעצמה
.כל כך מרוכזת
אני חושבת שהיא הרגישה מאוד בנוח
עם גרעין של אנשים ,שהיה לה בלונדון
ואני חושבת שזו אחת הסיבות שהיא רצתה להמשיך במחזה
,עם סר ג'ון ,להמשיך בחוויה הזאת
,להיות על הבמה ולעבוד .אבל בצורה מוגנת מאוד. -כן
אני חושבת שהיה לה ,בסיס של חברים
,למשל רות רוברטס .שהייתה מאמנת דיבור באנגלית
,אני זוכרת את רות ,אני זוכרת את קיי בראון
,הסוכנת של אמא .הסוכנת מההתחלה. -כן
.היא בחרה בה
,איירין סלזניק .אשתו של דיוויד סלזניק
אלה היו באמת החברים ,הכי טובים של אמא
והם אנשים שגישרו .בין משפחה ועבודה
,היא דיברה המון על הילדים שלה
היא דיברה עלייך ועל הגב שלך ,ועל מה שקרה ועל התחושה שלה
,ליב אולמן שחקנית היא דיברה על אחותך השנייה .ועל אחותך הגדולה ועל הבן שלה
,זו הייתה המשפחה שלה אלה האנשים שהיו הכי קרובים אליה
ואני חושבת שאולי מבחינה מסוימת
היא דיברה עלייך יותר .מכפי שהרגשת
הופתעתי כי אחרי שאמא ,ואיירין סלזניק מתו
קראנו את ההתכתבות כי הן שמרו את כל המכתבים שלהן
,כדי לבדוק אם יש משהו מעניין
אולי ספר או יצירה אחרת .על שתי נשים חשובות כל כך
קראנו את המכתבים .והן כתבו רק על הילדים. -כן
.זה היה מרגש מאוד
אלה היו שתי נשים שהעבודה שלהן כל כך מעניינת
.וזה הפתיע אותי
חשבתי שנמצא במכתב תובנות מדהימות
,על העולם של הוליווד .של הקולנוע, של יצירת תיאטרון
.שום דבר, תמיד ילדים
אני שייכת לעולם הכאילו" .של הקולנוע והתיאטרון
."אני לא רוצה לצאת ממנו"
-‏- קאן, 1973
הרבה זמן שרציתי לעשות משהו בשביל אינגמר ברגמן
ואז ראיתי אותו שוב ,בפסטיבל הקולנוע בקאן
הייתי בחבר השופטים
,והוא בא עם הסרט שלו ,"זעקות ולחישות"
והחלטתי להזכיר לו .והכנסתי מכתב קטן לכיס שלו
.ניאלץ לדבר איתם
?זה בסדר
,וכשאמן כמוהו מביים אותך
אתם כמו משפחה קטנה שעובדת יחד
והוא עובד בצמוד לשחקנים שלו
ואמנם הוא יודע ,מה הוא רוצה ואיך
הוא כל כך פתוח להצעות
וכל כך מוכן לפעול לפי התגובה האינסטינקטיבית של השחקנים שלו
.והוא מפתח את זה
:הוא בחיים לא היה אומר ."את לא אמורה לדון בזה איתי"
לא, הוא היה מוציא ממך יותר ויותר
ואז עוזר לך לפתח ,את מה שהוא רוצה שתפתחי
.אז היחסים איתו צמודים
:כשהבת אומרת לאם כל הלילה
,הרסת לי את החיים" ,תראי אותי
אני לא יכולה לעשות שום דבר" ,"כי את אף פעם לא פה
"ו"אני שונאת אותה ,"ו"אמרתי לה
,זה מונולוג של שלושה עמודים
ובסוף המצלמה מתמקדת בה :והיא אומרת
.בבקשה, אני מצטערת" .תחבקי אותי
"בבקשה, תאהבי אותי"
:ואינגריד אמרה
.אני לא אגיד את זה"
אני רוצה לסטור לה בפנים" "ולצאת מהחדר
וזה נהיה אסון ואינגמר רתח מזעם
והיא לא הסכימה להגיד את זה .והם צרחו וצרחו
הם יצאו למסדרון ,וידענו שהסרט נגמר
,זה לא יקרה היא לא תעשה את זה
,ושמענו עוד צרחות ואז נהיה שקט ,הדלת נפתחת
,נכנסו הגאון, אינגמר ,והשחקנית
.וכמובן, הוא ניצח
.אבל גם לי יש רגשות
התווכחתי בהתחלה .כמו עם כל אחד
.קשה לעבוד איתי
,אני מתווכחת על הסצנות .על הדיאלוג, על התפאורה
,אני לא מתווכחת למעני
אני לא מנסה לשפר ,את התפקיד שלי
,אני מנסה לשפר את הסרט .את המצב בשביל כולם
,רציתי להיות הכי טובה שאפשר
אבל לפעמים אני מגושמת מאוד
ואני לא אומרת דברים ,בצורה דיפלומטית
אני פתוחה וכנה מאוד .ואני דורסת ברגל גסה
,אם היא רוצה לזעוף
,אם הבת רוצה לזעוף ,אפילו שהיא ביקשה ממנה
.היא צריכה לעשות את זה
...היא אמרה לי
כי היא תמיד חשבה .שהיא מלאכית
,היא תמיד אמרה: "אני זמינה "אני עובדת כל כך קשה
והיא תמיד אמרה ,שהכי קל לעבוד איתה
ואז, אחרי שהיא עבדה "ב"סונטת סתיו
,וראתה את הסרט התיעודי
:היא חזרה הביתה ואמרה
,ממש קשה לעבוד איתי" .לא ידעתי את זה". -בדיוק
לא נראה לי שהיא ידעה .שהכנות שלה בוטה לפעמים. -כן
-‏- "סונטת סתיו", 1978
,וכשהבת שלי מנגנת בפסנתר
,אני בצילום תקריב האם מסתכלת על בתה
,ורק הסתכלתי עליה מנגנת
,אז אינגמר בא אחרי זמן מה :הצטלמתי לכמה טייקים, ואמר
"?על מה את חושבת"
אז אמרתי: "אני חושבת שבתי המסכנה לא ידעה לנגן בפסנתר
,והנה טעות קטנה" ,אבל היא חמודה כשהיא יושבת
,"אבל אוי, זה לא היה טוב"
:והוא אמר .את חושבת לא נכון"
היא בכלל לא מקשיבה" .לנגינה של הבת שלה
היא יודעת שהבת" .אינה פסנתרנית
היא מסתכלת על הילדה" ,ונזכרת בילדות שלה
כשהיא הייתה רצה על הדשא"
ושהאמא הייתה מאושרת" כשהיא הושיטה את זרועותיה
"והילדה רצה אל זרועותיה"
וזה העניק לי .דרך מחשבה חדשה לגמרי
.זה מה שבמאי טוב יכול לעשות
הוא נותן לך רעיונות .ואת יכולה לשקף אותם
.אווה הקטנה שלי
?זה כל מה שיש לך לומר .לא-
.אני פשוט מתרגשת מאוד ?אהבת את זה-
.אני אוהבת אותך .אני לא מבינה-
.תנגני עוד יצירה, זה נעים
?טעיתי .לא, בכלל לא-
.את מנסה להיות שחקנית
,אצל שחקנים ,החשש הזה לא קיים
,אבל שחקניות, כמובן
אוהבות להיראות יפות וצעירות ,כמה שיותר זמן
.אבל זה קשה מאוד
אפשר לעשות את זה ,קצת יותר על הבמה
,שם את פחות קרובה לקהל ,אפשר לזייף 15-10 שנה
אבל בקולנוע רואים את הגיל
וצריך אומץ כדי להסיר את כל האיפור
ולהראות את עצמך .כפי שאת באמת
.הוא נתן לי אומץ
,אמרתי לו: "אוי, אלוהים ,כשהמעריצים שלי יראו אותי ככה
,"אני אאבד את כולם"
,והוא אמר: "אל תדאגי ."אשיג לך מעריצים חדשים
,היא שמרה הכול
,היא השאירה דברים ,היא לא זרקה דברים
,ג'יני בסינג'ר ,אונ' וסליאן ארכיון אינגריד ברגמן .תראו, הנה הדרכון שלה מהילדות
?מי שומר מסמך מגיל כזה .אבל היא שמרה אותו
,היו לה יומנים, מכתבים
היא שמרה דברים, היא שמרה ,את עיתוני בית הספר שלה
היא שמרה את עיתוני בית הספר ,של הילדים שלה
וכשחושבים על המעבר שלה ,ממדינה למדינה למדינה
,כי היא עשתה את זה ,היא היגרה שוב ושוב
היא חיה במקומות שונים ,אבל שמרה הכול
היא ארזה את הדברים .ולקחה אותם איתה ולא זרקה אותם
.אלה חיי המשפחה שלה
היכולת לשמור את הדברים האלה
היא המקבילה שלה כשהיא התבגרה .לביקור אצל ההורים
,היא לא יכלה לבקר את ההורים
אבל היא יכלה ללכת לארגזים ולבקר את הדברים שלה
שהזכירו לה את שנותיה איתם .או את חייה
‏"בשנת 1973 אובחן ,אצל אינגריד סרטן השד
אבל היא המשיכה בלי לתת למחלה" ."להשפיע על עבודתה
‏"ב-1982 היא שיחקה ,בסרטה האחרון
,שבו גילמה את גולדה מאיר" ."ומתה אחרי כמה חודשים בגיל 67
:היא תמיד אמרה לי "אני רוצה למות עם המגפיים"
איזבלה רוסליני ובשבילה להיות פעילה ,זה לא רק להיות אמא
,זו פשוט התנהגות ביולוגית טבעית ,אלא החלטות
.זה היה המשחק
רוברטו רוסליני ...הקשר עם אמי תמיד היה
,אינטימי מאוד
אבל כמעט בסתירה לכך .זו הייתה חברות
כשהיא הייתה חולה מאוד ,וסבלה מכאבים
רציתי להסיח את דעתה ,ולשעשע אותה
.אבל לא ידעתי איך
,מה שעשיתי ,בין היתר כי זה עניין אותי
היה לבקש ממנה לספר לי .את תולדות חייה
במשך לילות שלמים ,סיפרנו סיפורים ואנקדוטות
.צחקנו יחד על מצבים מסוימים
זה עשה לה טוב מצד אחד ,כי זה עזר לה לשכוח מהמחלה
,ובסוף היא סבלה מכאבים חזקים
אבל גם כי זו הייתה דרך להזכיר .לסובבים אותה את סיפור חייה
אינגריד רוסליני :היא תמיד אמרה ."אני לא מתחרטת על כלום"
.בתור הבת שלה זה כואב
,היא לא התחרטה על כלום .אבל התגעגענו אליה כל כך
.זה קשה
,שימו את עצמכם בנעליים שלי .בתור הבת שלה
בהמשך הבנתי שהיא חשבה שכולם צריכים לחוות הגשמה עצמית
,וללכת בעקבות הלב, התשוקה .להתנהג בטבעיות
אני חושבת .שזו הייתה הכוונה שלה
אנשים אמרו: "נראה לך שיהיה ספר "?בנוסח 'אמא יקרה' על אמך
ואמרתי שאף אחד מאיתנו .לא יחלום לעשות את זה
פיה לינדסטרום פשוט היה כיף מדי .להיות איתה
היא שיחקה, היא הייתה שחקנית
והיא שיחקה ,בחיים האמיתיים לפעמים
,היא נסחפה עם הרוח
אבל היה כל כך נעים ,להיות איתה
שהילדים שלה מרגישים רק .שהיינו רוצים להיות איתה יותר
.הלוואי שהיא הייתה איתנו יותר
אני לא מתגעגעת ,להמון אמהות או משהו כזה
,לאפיית עוגיות ,אני רק מתגעגעת לנוכחות שלה
ומכיוון שהיא הייתה ,כל כך פתוחה ומשעשעת
השתוקקתי כל החיים .להיות איתה יותר